Érdemes-e látni a világot? (Joseph Zsuffa: Bábel verme)
Az ír származású, születése óta világtalan Daniel Bran koncertinájával járja a hatvanas évek New Yorkjának utcáit, hogy előteremtse a mindennapi betevőjét. A negyvennyolc éves utcazenész-koldus előtt egyszer csak felcsillan a remény: szaruhártya-transzplantáció segítségével végre kikerülhet a sötétségből, s beléphet a fény birodalmába. Minden pénzét magához véve igyekszik is műtétjének anyagi feltételeit teljesíteni, de nem sokkal rá kirabolják, oda a megtakarítás, az operáció és a remény… Az utóbbi talán még nem. Hű kutyájával, Mungóval nekivág a nyolcmilliós városnak, hogy nyomról nyomra utánajárjon, ki lopta el a pénzét. Bejárja Manhattan, Bronx, Brooklyn, Harlem tereit, a kínai negyedet, megfordul a metróban, kórházi pszichiátrián, templomban, gyóntatófülkében, temetőben, sírgödörben, rendőrőrsön, fürdőházban, éjszakai mulatóban, toronyház tetőkertjén; fültanúja lesz utcai lövöldözésnek, vallási csoportok csetepatéjának, harmonikázik egy szexvarieté műsorában, karibi mambószeáns...
- Hirdetés -